Decizia mea de a face un avort
a fost un act de lașitate pe care l-am regretat toată viața.
Teamă față de mama mea, de rușinea pe care ar fi simțit-o
din cauza discuțiilor iscate
și de răul exemplu pe care l-aș fi dat frățiorilor mei
m-au ruinat.
Pe lângă asta era graba doctorului care nu mai putea aștepta nicio zi.
Teoretic, în țara mea, Nicaragua, nu se face avort
deoarece acesta se face într-o anumită clinică.
Niciun doctor care pretinde a fi un doctor bun
nu vrea să fie cunoscut ca unul care face avorturi.
Este o țară foarte religioasă.
În satul nostru latin nu s-ar permite niciodată
să se construiască o clinică pentru avorturi legală.
Deși nu au primit destule informații
care să le confirme că era urgent,
mi-a spus că nu aveau nevoie să știe nimic despre mine.
Totuși, când mi-au făcut anestezia locală
cineva m-a întrebat cum mă cheamă, care e numele părinților.
M-a întrebat numele copilului pe care-l avortam.
M-a întrebat unde lucrez.
Totul s-a desfășurat rapid.
Din instrucțiunile doctorului, trebuia să vin însoțită.
În momentul în care m-am trezit am simțit revoltă, tristețe, durere.
Și prietena mea simțea că ar fi meritat că încerce
să mă facă să mă răzgândesc.
Simțeam că mă urmărește cineva din umbră.
Am ieșit din clinică altă persoană decât cea care a intrat.
Eram iritată. Mă simțeam o persoană groaznică, sălbatică,
fără expresii prietenoase.
Credeam că merit mii de pumni.
Eram o persoană neîncrezătoare, agresivă verbal, geloasă.
Mi-am mărturisit păcatul de nenumărate ori
și nu simțeam iertarea. Nu am reușit să o ating.
Eu și soțul meu am fost la consiliere matrimonială
și am vorbit amândoi cu un preot.
Infidelitatea conjugală ne-a invadat și afectat căsnicia.
Eram căsătoriți de 30 de ani.
Până la urmă am mers la un studiu al bibliei
amplu, dureros, dar vindecător.
Am primit și o nouă binecuvântare.
Mi-am regăsit dragostea față de soțul meu.
Am trăit vindecarea completă
care s-a putut realiza numai prin puterea lui Iisus.
Am fost iertată și eliberată.
Și credeți-mă că dacă Dumnezeu spune că e cine e,
sigur e, pentru că mie mi s-a demonstrat.
El a ales să-mi spun mărturia în spaniolă
pentru că vreau să le transmit tinerilor și adulților,
bărbaților și femeilor care vorbesc sau înțeleg spaniola.
Ca hispanică,
știu că astfel de lucruri nu se spun în public niciodată.
Cum se spune: rufele murdare se spală în casă.
Știm că odată mărturisit un păcat rămâne între tine și Dumnezeu.
Dar câte persoane au curajul să mărturisească ?
Ne gândim în acele momente că Dumnezeu nu ne va ierta.
Am vești bune pentru toți cei care au trecut prin asta.
Iisus a spus: Veniți la Mine toți cei trudiți și Eu vă voi odihni.
Mai spune: Nici eu nu te condamn câtuși de puțin. 
Ridică-te și să nu mai cazi! 
Păcatul tău te-a ținut destul timp sub presiune.
Nu ai trăit o viață fericită gândindu-te că ți-ai dezbinat familia,
că i-ai privat pe copiii tăi de un frate,
că l-ai privat pe tatăl tău de un nepoțel,
"că ai privat această lume de un profesor. 
Poate de un sacerdot, cine știe, sau de un pastor, un misionar. 
De un artist sau de un doctor. 
Dar Dumnezeu nu a fost luat prin surprindere.
Dumnezeu ți-a dat liberul arbitru,
chiar dacă tu l-ai folosit cum nu trebuie, El ți l-a oferit.
Azi îți spun, că binele în viața ta abia acum începe
dacă-ți pui povara la picioarele crucii
și-ți pui viața în slujba lui Iisus.
Pentru că nu e vorba de ce ai făcut tu,
ci de ceea ce a făcut Iisus pentru tine.
Nici nu e vorba despre ce n-ai prețuit. Suntem păcătoși.
E vorba despre cine e El.
El e Dumnezeu, Atotfăcătorul.
Care e poziția ta? Eu îți sugerez să vorbești.
Eliberează-te, pentru că prin grația Lui am fost făcuți
și grația Lui m-a atins. Am fost iertată și eliberată.
La fel cum a spus David când și-a pierdut fiul:
El nu poate veni la mine, dar voi merge eu la el, cândva.
Vă mulțumesc.