Buna ziua. Va multumesc ca sunteti alaturi de noi.
Ne bucuram ca sunteti prezenti la aceasta importanta conferinta
a distinsului nostru coleg din FRC, dr. Pat Fagan.
Ne-am fi dorit să fiti și voi aici, dar ne bucuram ca ne urmariti online.
Dr Fagan, pe care il voi prezenta imediat, este unul din cei mai distinsi sociologi din SUA
și lucreaza la Family Research Council, ca membru senior,
și în acelasi timp director al Centrului pentru Cercetare Religie și Familie.
Inainte de a-l prezenta, vreau să citesc
un articol de anul trecut din revista Newsweek.
Se numeste "Doar tu și tu... și tu".
Relatiile poliamoroase simultane și consensuale intre cupluri se dezvaluie publicului!
Teresa Grenan și prietenul ei Mat se bucura de o zi insorita în Seattle
savurând un carapaccio pe terasa unui restaurant.
Matt o tine de mana pe Teresa, iar fiul lor de sase ani
se strecoara intre cei doi ca să o sarute pe Theresa.
Vera, mama lui Matt priveste în jur și zambeste. Este impreuna cu prietenul ei, Larry.
Brusc incepe ploaia și toata lumea fuge inauntru.
Intre timp s-au recombinat:
Mana lui Matt atinge piciorul Verei, Theresa il saruta pe Larry.
Fiul aparent relaxat o cuprinde pe mama sa și isi vede de pranzul sau.
Daca ati fost atenti, articolul descrie
o relatie poliamoroasa intre cupluri, ai caror membri se afla
intr-o relatie de adulter.
La mijloc se afla copilul unuia dintre cupluri.
Citind articolul, daca exista vreo urma de constiinta,
ti se va frange inima cel putin pentru acel copil, daca nu și pentru ceilalti.
Dr. Fagan va vorbi azi despre criza familiei și căsătoriei în SUA,
referindu-se la cultura sexualitatii umane, asa cum exista ea în societatea noastra.
Il voi lasa pe el să dezvolte, descriind criza asa cum este ea.
Inainte de asta, permiteti-mi să vi-l prezint pe Pat.
Patrick Fagan este membru senior și director al institutului de cercetare a căsătoriei și religiei.
în cadrul Family Research Council.
MARRI studiaza relatiile dintre familie, căsătorie, religie, comunitate și problemele sociale din SUA,
asa cum sunt prezentate în studiile sociale.
Originar din Irlanda, de unde s-a și intors recent,
Pat detine doua diplome în Sociologie,
una în Stiinte Sociale și Administratie Sociala, și una în Psihologie,
fiind și doctor al University College Dublin.
Si-a inceput cariera ca profesor la scoala primara Cork din Irlanda.
A urmat facultatea și a devenit psiholog,
a plecat în Canada și apoi a practicat la Washinghton
pentru a deveni doctor în psihologie clinica.
In 1984, Pat s-a retras din viata medicala,
intrând în arena publica a politicii,
pentru a se ocupa de problemele familiale în cadrul Free Congress Foundation.
A mai colaborat cu senatorul Dan Coats din Indiana.
Si eu am lucrat pentru senatorul Coats.
Iata inca un lucru pe care eu și Pat il avem în comun.
Apoi Pat a fost ales asistent
pentru familie și comunitate la Departamentul SUA
pentru sanatate și servicii sociale, de catre presedintele George W. Bush.
A petrecut 13 ani la Heritage Foundation, ca membru senior.
Acum cativa ani a venit la FRC și nu l-am mai lasat să plece.
Să-i uram impreuna bun venit dr-lui Pat Fagan.
Multumesc foarte mult, Rob. Imi face mare placere să fiu aici, acasa.
Imi cer scuze, dar s-ar putea să tusesc deoarece ma deranjeaza ceva în gat.
Voi vorbi azi despre un subiect larg, o sinteza a ceea ce se petrece în SUA.
Nu doar în SUA, dar în special aici, deoarece vorbim despre casa noastra.
Azi familia traditionala se afla intr-o competitie acerba,
un razboi as spune, unul declarat doar de o parte.
O parte care are - spun eu - o cultura diferita.
Practic, în centrul acestei furtuni sociale și politice este idealul sexual
și modul în care natiunea percepe acest ideal sexual,
cum il vede, explica și practicat.
Idealul sexual poate schimba istoria, la nivel de individ și familie,
local, national și global și vreau să dezvolt cateva dintre aceste aspecte.
Civilizatia vestica fiind rodul Crestinismului, la randul sau bazat pe religia iudaica,
se bazeaza și este organizata în jurul monogamiei sexuale permanente.
Adica pe relatiile sexuale cu un singur partener, ca soț pe viata.
Crestinismul doreste cultivarea unei culturi monogame,
ea fiind rodul Crestinismului și intre cele doua fiind legaturi profunde.
Concurentul anti-cultural, cu o putere în crestere în ultimii 200 de ani, este poliamoria.
Adica relatiile sexuale în serie, inainte, dupa sau în loc de căsătorie.
Sunt factori politici majori în acest razboi cultural.
El are o infrastructura institutionala scumpa, creata treptat în ultimii 200 de ani
incepând de pe vremea lui J.J. Rousseau și de Sade, cei doi fiind primii factori institutionali.
Revolutia Franceza aproape a idolatrizat razboiul cultural
prin asezarea unor prostituate pe altarul Catedralei Notre Dame
în plina Revolutie Franceza.
Dupa 50 de ani, Marx și Engels, Engels mai ales,
au facut și mai clar razboiul impotriva familiei și religiei,
identificate ca doua piedici în calea statului socialist.
Vedem acelasi lucru 40 de ani mai taziu, în Anglia prin Miscarea Bohemiana
și Grupul Apostolilor de la Oxford și Cambridge.
Ei au fost la inceput instigatorii asaltului sexual asupra Bisericii Anglicane,
care a dus la aparitia Confesiunii Lambertiene în biserica protestanta.
Urmariti acest curent de la "Apostoli" la Lambert, în anii 1910-20-30 și schimbarile de atunci.
Tot atunci, Margaret Sanger și-a inceput calatoriile repetate peste Atlantic,
având în spate cativa finantatori importanti din SUA.
A inceput crearea unui sistem institutionalizat, ii avem pe Rockfelleri dupa anii '40.
Asa a inceput să creasca numarul institutiilor care voiau schimbarea ideii de sexualitate.
Acum avem mult mai multe asemenea institutii decat cele care sunt de partea noastra,
institutii finantate și dedicate schimbarii idealului de sexualitate.
Revin la perioada Revolutiei Franceze, de fapt la perioada de dinaintea ei.
Revolutia sexuala a avut loc în randul celor educati și a elitelor
din sistemul juridic și din clasa educata a Frantei
din perioada premergatoare revolutiei, tot crescând în intensitate de atunci.
Voi folosi în acest discurs termenii de monogamie și poliamorie
pentru a ma referi la aceste doua culturi, subliniind diferentele dintre civilizatia vestica
și oponentii ei.
Ne vom concentra pe efectele angajamentului sexual permanent, pe de o parte,
și pe asa-numita "sexualitate polimorfa", pe de alta parte,
și voi folosi termenul de poliamorie sau poliandrie uneori.
Multi oameni ocupa o pozitie neclara de mijloc intre aceste cele doua extreme,
majoritatea americanilor aflandu-se în mijlocul cetos dintre cele doua.
Asta ii aseaza practic de partea poliamoriei, chiar daca se considera
ca facând parte din cultura monogamiei.
Ei sunt cei la care trebuie să ajunga mesajul nostru
pentru a putea salva America de ea insasi.
Ce optiuni au acesti oameni?
Doua culturi cu cai profund diferite.
Cultura monogama s-a construit în jurul familiei și o protejeaza.
In cultura poliamorista, familia traditionala e doar o optiune din multe altele,
ea fiind adesea o povara din cauza pretinsei eficiente superioare.
In cultura monogama, aici este cheia, barbatii sunt legati
de familiile lor, de soții și copii,
prin limitarea deliberata și neconstransa a sexualitatii.
Asemenea relatii dintre barbat și femeie nu numai ca nu mai sunt asteptate
în cultura poliamorista, dar nici nu mai sunt promovate ca norma.
Aici difera foarte foarte mult idealurile de sexualitate.
Se promoveaza permisivitatea, sub masca libertatii,
orice restrictii sexuale fiind opuse telului principal al culturii poliamoriste:
o sexualitate polimorfa dorita reciproc intre doi sau mai multi parteneri.
Introducerea lui Rob a ilustrat acest lucru.
Relatiile cu Creatorul sunt vazute diferit în cele doua culturi.
Cultura monogama este plina de sacralitate, pe plan personal, familial, comunitar și national.
Comuniunea cu Dumnezeu este frecventa și asumata.
Cultura poliamorista insa tinde să limiteze religia
și să o suprime din spatiul public.
Se roaga mai putin și cere ca rugaciunea să fie facuta în particular.
Cultura monogama intelege libertatea ca libertatea de a fi bun.
Cultura poliamorista vede libertatea ca lipsa oricaror constrangeri.
Acestea sunt doua pozitii total diferite și incompatibile.
Din punct de vedere moral, monogamia cuprinde norme morale universale.
Cultura poliamorista presupune un relativism moral,
nu doar în domeniul sexual, ci și în alte domenii.
Virtutile se potrivesc foarte bine cu cultura monogama,
dar sunt incomode în cultura poliamorista
unde unele virtuti, chiar și primare ca modestia sau castitatea, sunt descurajate.
In cultura monogama și implicit în civilizatia traditionala vestica,
legea protejeaza prin interdictie, definind anumite fapte interzise.
Asa functioneaza legea, spunandu-ti ce să nu faci și pentru ce vei fi pedepsit,
și fiind liber în afara acestor granite.
Cultura poliamorista insa protejeaza prin prescrierea normelor pentru toata lumea,
netinând cont de alegerea personala a fiecaruia.
E o mare diferenta intre cele doua culturi și în absenta uneia va trebui să o alegi pe cealalta.
Exceptând lucrurile care nu sunt permise, cultura monogama lasa toate actiunile și normele de conduita
la discretia fiecaruia, stabilind limitele în afara carora esti liber.
Având mai putine repere fixe pentru ceea ce nu este permis,
cultura poliamorista creste mereu indicatiile privind normele de conduita,
indicandu-le tot mai mult oamenilor cum trebuie să se manifeste.
Vedem asta în dezbaterile publice, mai ales în cele legate de sanatate,
unde exista nu doar o oarecare opozitie, ci o incapatanare extrema
de a defini domeniul lucrurilor interzise.
Nu vor spune niciodata clar ce este interzis să faci.
Iar sexualitatea este principalul domeniu în care nu se doreste nicio interdictie.
Cultura poliamorista respinge identitatea personala de dragul confortului,
chiar și în cazul celor mai vulnerabili și nevinovati, cum sunt cei infirmi sau cei nenascuti,
desconsiderând astfel legea care ii protejeaza pe cei nevinovati,
principiul fundamental al justitiei.
In timp ce în cultura monogama, functia cheie și principiul primar de drept
care da legitimitate autoritatilor este anume protectia celor nevinovati,
principiul central al Dreptului.
In cultura monogama viata este sacra și protejata ... foarte interesant:
Monogamie: devotamentul sexual al soțului față de soția sa
și implicit față de copii, cat și protejarea vietii.
In cultura poliamorista, o treime dintre copiii nenascuti
sunt ucisi de mamele lor, iar persoanele în varsta și cele cu handicap
devin nedorite și tot mai vulnerabile, - deocamdata la nivel conceptual -
la exterminarea timpurie.
La nivel guvernamental, statul constitutional a fost produsul culturii monogame.
El n-ar fi putut aparea dintr-o cultura poliamorista
și nu poate supravietui acolo.
Statele constitutionale n-au aparut în culturi ne-monogame.
Poliamoria a luat amploare în SUA atunci când a fost modificata Constitutia
în numele vietii private și a principiilor gasite în umbra Constitutiei
care au permis modificarea Constitutiei.
Aceste schimbari au avut loc inainte de decizia Roe vs. Wade
In 1965 la Griswold și în 1972 la Isenstat, când Curtea Suprema a legiferat actul sexual nemarital.
Atunci Curtea Suprema a hotarat daramarea monogamiei.
Planned Parenthood a fost artizanul acestor doua schimbari, dar și la Roe v. Wade.
Iata inca o diferenta:
Cultura monogama presupune responsabilitatea cetatenilor.
Pilonul principal pe care se bazeaza forta monogamiei este responsabilitatea.
Conceptul de asistenta sociala
are de-a face în primul rand cu cei ce nu sunt responsabili sexual,
adica cei ce au renuntat la căsătorie.
Nu o spunem la modul acuzator, ci mai degraba pentru a descrie fenomenul.
Multi oameni au fost prinsi și sedusi de acest curent fără sa-și dea seama.
Cultura monogama, pentru ca este orientata catre copii,
este orientata catre viitor și are speranta.
Copiii sunt protejati și astfel generatia urmatoare - viitorul tarii- este principala grija a societatii.
Cultura poliamorista pune accent pe bunastarea de moment,
una foarte scurta,
și principala grija sunt adultii, nu copiii.
Chiar daca respinge feminismului radical, cultura poliamorista promoveaza agresiv
o imagine proasta a barbatului.
Barbatul agresiv și hartuitor, atat fizic cat și sexual, care te paraseste.
Cu asta te alegi de pe urma culturii noastre poliamoriste.
Fiind urmari firesti ale acestei culturi, aceste disfunctii
sunt acceptate de promotorii ei
și apoi folosite ca justificare pentru a cere o protectie sporita și birocratie.
Gradul de atasare de doctrinele lor
se vede în absenta promovarii căsătoriei sau în opozitia lor categorica
față de promovarea căsătoriei și abstinentei.
Aceste tendinte au devenit foarte evidente cu ocazia congreselor
pe tema abstinentei și a programelor dedicate căsătoriei.
Cultura monogama este cea care protejeaza cel mai mult femeile și copii.
Ei nu pot recunoaste asta desi datele sunt evidente
și le au în față. Nu pot accepta asta
pentru ca ar trebui sa-și abandoneze planurile.
In cultura monogama este nevoie ca barbatul sa fie ancora.
In cultura poliamorista femeile sunt ancora
iar barbatul poate sa alunece dupa cum doresc ei sau soțiile lor.
Se intampla asa pe scara larga
în detrimentul copiilor, al mamelor și a lor.
Este adevarat ca în cultura poliamorista se promoveaza fetele puternice, ceea ce e bine,
dar cu pretul unor barbati tot mai slabi, ceea ce nu e bine
pentru ca duce la o problema sociala.
Cultura poliamorista nu e deranjata de asta.
Avem o scadere constanta a nivelului de educatie
la barbati, desi a crescut numarul femeilor care studiaza.
Asta e bine, dar nu cu pretul unor barbati needucati.
Cultura monogama este mai eficienta economic.
Aici creste numarul cetatenilor cu deprinderi și aptitudini
necesare societatii, mai ales în statele democratice.
Pe de alta parte, cultura poliamorista face asta doar partial
și mereu cu consecinte nedorite majore, de exemplu programele de asistenta sociala,
și da nastere unei sub-clase sociale permanente.
Politica sociala a culturii poliamoriste nu functioneaza,
dar căsătoria și credinta da, funtioneaza din plin.
Fără plasa de protectie sociala, cultura poliamorista s-ar prabusi peste noapte
sub propria greutate și dezordine.
Pentru interesul public, cultura monogama este necostisitoare
pe când cealalta este foarte scumpa
și genereaza costuri enorme care sa fie platite de cultura monogama.
Ganditi-va la datele din studii.
Cultura monogama se bazeaza pe sacrificarea iubirii de sine,
dar cultura poliamorista incurajeaza sacrificarea altora pentru binele propriu.
Intrebarea principala este:
Este posibil sa coexiste aceste doua culturi sub acelasi statut politic?
As spune ca nu!
In final una, nu stiu care, va triumfa asupra celeilalte.
Statutele lor sociale sunt total incompatibile.
Una din cele doua trebuie sa castige.
Din toate aspectele expuse reies doua idei principale
cu consecinte politice:
In ceea ce priveste populatia, cultura monogama este fertila și în expansiune
în timp ce cultura poliamorista conduce la spor natural negativ,
diminuând populatia.
Apoi: cultura monogama este ieftina iar cealalta este foarte scumpa.
Datorita acestor doua concluzii, as spune ucigatoare la nivel politic
cu o contributie semnificativa la tensiunile dintre cele doua,
cultura poliamorista, dupa parerea mea, și-a gasit o cale de a supravietui
și chiar de a prospera, controland patru zone critice ale politicii publice.
Acestea sunt: asistenta sociala, educatia primara,
educatia sexuala și programele de sanatate.
Ar mai fi doua: mass media și invatamantul superior,
dar tin de domenii diferite.
Controlând aceste patru sectoare, cultura poliamorista isi extinde influenta
peste cultura monogama și o dezradacineaza treptat,
mai ales cu ajutorul mass mediei, o institutie anticulturala majora
care prezinta în termeni pozitivi poliamoria
și diminueaza deliberat și neincetat importanta și beneficiile castitatii și ale credintei.
Am facut o caracterizare succinta a tendintelor din mass-media.
Cred ca sunteti de acord cu ea.
Prin folosirea guvernului pentru a controla aceste domenii
asistenta sociala, educatia copiilor, educatia sexuala și serviciile de sanatate,
cultura poliamorista nu face altceva decat sa diminueze influenta
parintilor asupra copiilor, subminandu-le autoritatea asupra copiilor.
Vorbim în special de parintii din cultura monogama.
Impiedicandu-i sa ii formeze ca membri ai culturii lor.
As spune, chiar daca este putin mai provocator, dar o fac deliberat
ca sa ilustrez problema:
Ei smulg copilul de langa parintii lui
și din cultura monogama.
Facând o analogie istorica, imi vin în minte ienicerii.
Nu stiu daca stiti ce erau ienicerii.
In secolele 13-14, turcii au conceput o strategie prin care,
în expansiunea lor lansau atacuri asupra zonelor periferice
ale Europei crestine, capturand baieti și aducandu-i în tabara lor
pentru a-i transforma în trupe de elita fidele sultanului, care la randul lor,
dupa 10-20 de ani, ducea imperiul mai departe
capturând și mai multi baieti, aducandu-i inapoi, antrenandu-i
și asa functionând o strategie foarte eficienta, strategia ienicerilor.
Facând o analogie, cred ca asta se intampla acum în scolile noastre
prin educatia sexuala prin mass media; au aflat cum sa prinda un copil
și prinderea este aproape sigura când aceste programe
reusesc sa induca acceptarea și implicarea adolescentilor
în relatii sexuale. Daca ai obtinut asta, ai și restul.
Celebrul marxist italian Gramsci care a avut strategia indirecta și bine gandita
de a se infiltra în institutii, nu cred ca a reusit sa o puna în aplicare,
dar cu siguranta discipolii sai, care i-au preluat ideile, au reusit sa o puna la punct.
De fiecare data când un adolescent decide sa devina activ sexual,
nu sa faca sex o data, ci sa devina activ sexual,
și sunt destule programe prin scoli care sa-i determine pe copii sa faca asta,
desigur prevenindu-i sa nu aiba sarcini nedorite
sau sa contacteze boli cu transmitere sexuala,
deci odata ce incepe sa faca asta, implineste doua scopuri:
distrugerea familiei și a religiei,
pentru ca atunci când un adolescent devine emancipat sexual
vom avea fie nasteri în afara căsătoriei, avorturi,
și implicit familia e distrusa inainte ca ea sa se formeze
sau ulterior, dupa formare, prin divortul specific varstei de 30 de ani.
Aproape jumatate, 44% din...
Odata ce un copil a avut doi parteneri sexuali
sau o femeie a avut doi parteneri sexuali
până la varsta de 30 de ani, doar 44% din cei căsătoriti
vor mai aveao relatie stabila cu partenerul de viata.
Mai mult de jumatate divorteaza până la aceasta varsta.
Vedem aici o distrugere a familiei pe termen lung.
De asemenea, copilul inceteaza sa se mai roage.
Stim asta: când esti activ sexual și nu esti căsătorit
sigur nu mai mergi la biserica.
Poti insa sa te intorci în biserica, sa te caiesti și sa incepi o viata noua.
In general Biserica și desfranarea sunt incompatibile.
Cultura poliamorista reuseste asta fără vreun atac direct.
Este discreta sau aproape discreta, subtila, dar foarte consecventa
în privinta reusitelor și urmarile lor.
Ei stiu asta și isi apara controlul asupra acestor programe
cu o ferocitate cu care cultura monogama nu poate rivaliza pe scena politica.
De pilda, în ultimii zece ani, cresterea educatiei pentru abstinenta,
care în esenta este educatie monogama,
a facut ca multe intitutii din zona anticulturala
sa se alieze pentru a lansa o ampla miscare de opozitie
prin care au reusit sa elimine, cel putin temporar,
o multime de fonduri destinate acestor programe.
Asta s-a produs în ciuda tuturor beneficiilor abstinentei:
reducerea avorturilor la adolescenti
și a nasterilor în afara căsătoriei,
reducerea bolilor cu transmitere sexuala
și cresterea performantelor educationale.
Incepând din anii '60, cultura poliamorista a condus la o slabire a SUA
prin slabirea cetatenilor la cinci capitole de baza
pe care orice societate le are în vedere,
orice comunitate, orice familie, orice individ:
sexualitate, religie, educatie, venituri și guvernare.
Toate sunt clatinate.
De obicei numim aceste domenii institutii,
Institutia familiei, a Bisericii, a scolii, a pietei și a guvernului.
Toate sunt subrezite acum, fiecare în parte.
Iar noi, cetatenii de azi, suntem mai slabi în aceste domenii
decat erau stramosii nostri.
Poate am creat o economie mai buna, dar nu ne-am dezvoltat ca persoane.
Cum pot familiile monogame sa supravietuiasca și sa prospere
în acesta era post-modernista și poliamorista a asigurarilor de stat,
atat timp cat programele sociale au caracter universal
și sunt favorabile poliamoriei, și tot mai ostile monogamiei?
Din perspectiva politica, acest lucru e nedrept
pentru ca cei ce aleg monogamia sunt cei mai eficienti, cei mai economici
și cei mai siguri pentru cresterea generatiilor urmatoare.
Avem un caz clar de dreptate și nedreptate.
E nedrept mai ales pentru ca exista un drept universal, inalienabil al parintilor
de a-și creste copiii asa cum cred de cuviinta, inclusiv de a-i creste în cultura lor.
De asemenea, orice copil are dreptul natural, inalienabil la căsătoria parintilor lui.
Fără ea, el/ea nu isi va putea dezvolta potentialul ca adult.
Si mai scandalos, sistemul ajutoarelor de stat le cere monogamilor sa-i sustina pe poliamoristi
și foloseste asigurarile de stat pentru a se asigura ca platesc, chiar mai mult,
pentru a-i sustine pe cei ce aleg poliamoria cu tot ce tine de ea,
inclusiv punctele sordide sau chiar patologice.
Cum se face asta? Foarte simplu.
Cei căsătoriti castiga mai mult și platesc mai mult ca impozite.
Cu cat e mai falita familia, cu atat e mai mic venitul,
multi nici nu intra în limitele impozitarii și nevoia de asistenta e mai mare.
Deci pe de o parte sunt veniturile și impozitul, pe de alta e nevoia de asistenta
și incapacitatea de a plati acea asistenta.
Avem deciun transfer masiv de plati. Acest lucru e nedrept.
Mai mult, monogamii nu au programe favorabile culturii lor
iar copiii lor sunt tinta unor programe poliamoriste sau a ceea ce am numit eu strategia ienicerilor.
S-ar face dreptate și s-ar reduce tensiunile
daca cultura poliamorista și-ar plati singura cheltuielile.
Prezenta sau absenta tatalui este una dintre principalele diferente dintre aceste culturi.
Barbatii care sprijina căsătoria monogama trebuie sa afirme diferenta
și sa-și apere dreptul la propria cultura.
Acesta e rolul barbatilor mai ales, nu al femeilor.
Barbatii sunt luptatorii, femeile îngrijesc și dezvolta comunitatea pe care o protejeaza barbatii.
In problemele de familie din tara asta, de când sunt eu implicat,
și sunt sigur ca barbatii prezenti deseori simt asta,
multora le este mai usor sa le lase pe femei sa vorbeasca.
E adevarat pentru ca familie înseamna formare, crestere de copii, nastere.
Dar rolul principal al barbatului e acela de a proteja familia.
Barbatii fac diferenta și ei trebuie sa fie în linia intai a acestei lupte.
Ei trebuie sa vorbeasca despre monogamie.
E o diferenta majora și stiu ca e dificil, pentru ca e total anti-cultural,
dar asta e principala diferenta.
Daca barbatii nu sunt pregatiti sa arate diferenta, nu mai e nicio lupta, nici o granita de aparat.
Niciun teritoriu. Cale libera pentru ceilalti.
Femeile și copiii lor au nevoie de ei în mijlocul sfant al familiei.
Societatea și cultura au și ele nevoie de ei, dar în spatiul public unde sa duca aceasta lupta.
Nu vreau sa spun ca femeile sau mamele nu pot fi implicate în acest razboi.
Fiecare barbat din cultura monogama și mai ales fiecare tata isi va gasi
propriul mod, sper, de a se implica în protejarea copiilor și culturii lui.
Cele doua sunt sinonime. Data fiind miza, toti barbatii și femeile culturii monogame
trebuie sa astepte asta de la fiecare barbat.
Cred ca asta e foarte interesant, trebuie sa începem sa gandim și sa actionam ca barbati.
Barbatii monogami vor lupta pentru ceea ce e al lor, ca și familiile lor,
în privinta impozitelor și a ceea ce pot folosi pentru cresterea copiilor,
pentru controlul celor patru programe de stat: ajutorul de stat, educatia copiilor
educatia sexuala, programele de sanatate pentru adolescenti.
Asa toti parintii, chiar și cei apartinand culturii poliamoriste
au acelasi control.
Iata ca ne adunam, planificam și ne îndemnam unii pe altii și îi chemam de partea noastra
nu doar pe barbatii monogami, ci pe toti tatii de buna credinta,
în special cei aflati în zona indecisa și atrasi în zona poliamorista,
poate nu neaparat prin dorinta lor, ci mai mult prin cimrcustante.
Copiii lor au nevoie de ei ca sa-i salveze din propriile greseli și ar avea de castigat
daca parintii lor ar avea control asupra acestor programe.
Cultura monogama din societatea occidentala
nu a mai avut niciodata în istorie asemenea concurent.
E prima oara când apare acest conflict, la un nivel atat de organizat politic,
cu o competitie în ceea ce priveste natura familiei și a sexualitatii.
Trebuie sa intram în lupta, daca vrem sa avem o minima egalitate
și pacea ce vine odata cu ea.
Mai mult, trebuie sa luptam pentru da lucrurile înapoi și, evident, nu mai putem astepta.
Pericolele sunt clare, semnele sunt peste tot.
Cum mergem mai departe sa întarim cultura monogama la nivel local și national?
Avem în față o lucrare urgenta.
Pentru a combate și schimba aceasta slabiciune, trebuie să preluam controlul în Justitie
și în acest important proces sa le oferim exemple celor din mijloc despre cum pot fi puternici.
Trebuie sa tintim principalele nedreptati care trebuie eliminate.
Trebuie sa avem control asupra scolilor. Parintii au acest drept.
Eu am crescut în Irlanda și am apreciat sosirea în America.
Sentimentul libertatii de aici era palpabil, dar unul din primele lucruri care m-a frapat
a fost acela ca nu exista libertate, asa cum exista în toata Europa,
în ceea ce priveste libertatea parintilor de a alege educatia copiilor.
Aici America a fost pacalita de peste o suta de ani.
Cu un cost urias care astazi ne facem foarte slabi.
E timpul sa preluam controlul asupra scolilor și asta e o tinta politica prioritara.
Împreuna cu aceasta vor veni alte avantaje.
Stim ca scolile vor creste, absolventii vor fi mai multi, costurile vor scadea,
cultura monogama e mai eficienta și mai ieftina.
Controlul educatiei sexuale pentru copiii nostri.
De fapt, cei ce au nevoie de ea sunt parintii, nu copiii.
Parintii sunt experti în sex. Familia se refera la sexualitate, e institutia sexualitatii.
Parintii sunt experti aici, au nascut copii pe cale sexuala
deci, daca are nevoie cineva de educatie, parintii sunt aceia ca s-o poata transmite copiilor.
Nu copiii, aici o inversiune totala.
Controlul asistentei medicale.
Avem nevoie de doctori care au depus juramantul lui Hipocrat pe viata
și în care sa putem avea încredere în ceea ce priveste sanatatea și sexualitatea.
E nevoie de o diferenta clara între doctorii unei culturi și ai celeilalte
pentru a putea alege în cunostinta de cauza.
Nu negam libertatea nimanui, dar vrem sa fie clar, sa stim cine esti
ca sa putem alege. Sa poti alege singur.
Monogamii au nevoie de doctorii și medicamentele lor pentru ca lucrurile difera foarte mult
în materie de sex, de viata și de moarte. Iar în medicina despre asta e vorba.
Pentru a genera aceste reforme trebuie sa ne reformam pe noi mai întai.
Iar reforma trebuie sa plece din Biserica.
Bisericile, indiferent de confesiune, sunt foarte laxe în privinta castitatii,
căsătoriei și stabilitatii căsătoriei.
Refacerea apararii castitatii de catre barbati, în public, este esensiala.
Dar mai exista o parte care trebuie dezvoltata, nu foarte cunoscuta
și cred ca aici e treaba specialistilor:
Datele sunt indicative dar spun multe.
Barbatii și femeile care apartin culturii monogame, în domeniul sexual,
unde apar tentatiile din partea poliamoristilor pentra a-i amagi și a-i atrage de partea lor,
marele secret necunoscut este acela ca monogamii au cele mai multe relatii sexuale
și cele mai calitative.
Studiul Laumann indica asta, cel mai bun studiu pe acesta tema.
Copiii nostri nu stiu asta.
De fapt, când s-a publicat materialul și m-am uitat la niste grafice,
am vazut ca femeile care participa saptamanal la slujbele religioase
au cele mai bune relatii sexuale, cu anumite diferente între catolice și evanghelice.
Evanghelicele aveau, am uitat care cum erau,
frecventa și satisfactia relatiilor, evanghelicele stateau mai bine la una.
Evanghelicele stateau mai bine la satisfactie, iar catolicele la frecventa.
Sfatul meu este, daca esti tanar catolic, gaseste o femeie evanghelica ce s-a convertit la catolicism.
Stiu ca daca sunteti evanghelici ati spune invers.
E necesare reforma căsătoriei în bisericile negrilor.
Foarte necesara. Nu stiu cum sa le-o spun, nu sunt negru și am un dezavantaj aici,
dar e un scandal pentru Crestinism.
E o piatra de poticnire, una uriasa.
Daca primii crestini erau cunoscuti pentru iubirea dintre ei,
crestinii de azi trebuie sa fie cunoscuti cred, și asta e marea problema azi, e un
aspect profund al iubirii, trebuie să fie cunoscuti prin castitate.
Castitatea este calea catre iubire, între soț și soție și iubirea de copii.
De aceea e cineva cast. Pentru ca iubirea sa fie permanenta, credibila,
neindoielnica și oferita pentru totdeauna.
Revenind la scoli, în universitatile noastre trebuie sa dezvoltam
stiintele economice și sa aratam clar legatura dintre căsătorie și economie.
Un lucru pe care Wall Street nu îl stie, dar el exista.
Daca ne uitam la date, vedem unde e bogatia tarii.
Ea se afla de obicei în familiile căsătorite, în familia propriu-zisa și în cele prin alianta.
Dupa aceea avem o reducere mare a averii familiei.
Casatoria și cultul religios au o influenta profunda asupra economiei.
Ambele au impact profund asupra dezvoltarii micilor afaceri,
sectorul cu cei mai multi angajati din economie.
80% din cresterea economica vine din micile afaceri și, în marea lor
majoritate, aceste afaceri sunt ale unor familii căsătorite.
E un domeniu necercetat, dar esential pentru întelegerea economiei.
Iar unii libertarieni sunt complet orbi la asta.
Stiintele economice sunt punctul lor forte. Trebuie sa studieze în profunzime.
Si daca nu cred, sa cerceteze și sa lase datele sa vorbeasca.
Eu sunt sigur de concluzii. Vad aici un vechi prieten.
E un exemplu. Intreprinzator, căsătorit, dedicat și creeaza locuri de munca.
Am spus-o de mii de ori. 80% din cresterea economica a tarii vine din firmele mici,
nu din marile corporatii.
Astea sunt miezul, baza stabila, dar cresterea vine de la firmele mici, de la familii și întreprinzatori.
Revenind la tema barbatilor, a dezvolta o mentalitate de luptator la
barbatii și femeile noastre și a ne creste copiii în acest spirit,
cum nu a mai avut omenirea până acum, cum Crestinatatea nu a mai avut
până acum, pentru ca nu am mai avut în istorie democratii care sa devina amare.
Parintii natiunii au stiut ca democratiile devin amare și le-au studiat.
Partea vulnerabila a omului e insa sexualitatea. Si fiecare din noi face greseli aici
la un moment sau altul.
Toti suntem ispititi aici iar caderile noastre au legatura cu asta.
E important insa sa te întorci. A ramane curat, în adevar.
Si libertatea și pacea sunt daruri care decurg din căsătorie și rugaciune.
Fără ele, democratiile devin sisteme ale conflictelor, stricaciunii și razboiului.
Am început sa întelegem asta cu James Davis, sociolog vestit care a scris o carte,
Inainte sa înceapa tragerea, acum 20-30 de ani.
Cred ca suntem aproape de tragere acum. Violenta creste, opresiunea politica e atragatoare.
Putem întelege ce a spus Maica Tereza când a avertizat ca
avortul va fi cauza razboiului. Nu am putut sa înteleg atunci logica ei.
Acum lucrurile sunt putin mai clare. Sexualitatea genereaza fenomenul avorturilor.
Iar cu asta vin tot felul de violente.
Avem nevoie de barbati luptatori care sa-și protejeze familiile,
care sa ceara și sa obtina dreptate pentru familiile lor, și educatie, sanatate și educatie sexuala.
Sa ceara o rearanjare a societatii, daca e nevoie, pentru ca mai întai
sa-și pazeasca familia și apoi sa recastige cat mai mult pentru o viata buna.
Acesti barbati vor fi tari și tandri: tandri în familie și tari în public,
în special când vor combate cultura poliamorista.
Trebuie sa gasiti modalitati, sa fiti inteligenti, dar va fi nevoie de tarie.
Trebuie sa protejati ce e al nostru și sa lucrati pentru recastigarea terenului.
Aceasta lucrare ne sta înainte și cred ca cel mai bine se face de jos în sus.
La Family Research Council facem multa munca de sus în jos
pentru ca lucram mult cu Congresul, dar pentru majoritatea dintre noi trebuie facuta de jos în sus.
Intai la nivel local, în familie, în cartier, în biserica. Apoi la nivel national.
Aici traim majoritatea dintre noi, aici se presteaza serviciile, aici sunt
scolile, spitalele și cabinetele medicale. Avem un razboi ideologic.
Noi, protectorii familiei și copiilor, trebuie sa ne organizam cum n-am mai facut-o înainte.
Tea Party ne-a dat un model, dar miza e mult mai mult decat o guvernare buna.
Miza e institutia fundamentala a familiei. Va multumesc.
www.alianta-familiilor.ro